Un nou studiu arată efectele pe termen mediu ale ecranelor asupra caracterului copiilor
Un nou studiu publicat recent...
Luna a 12-a a nou-născutului marchează un punct de cotitură important atât pentru copil, care din acest moment încoace dobândește o serie de abilități din ce în ce mai rapid care nu privesc doar abilitățile motrice, ci și viața relațională, cât și pentru mama care se trebuie să-și ia adio de la epoca nou-născutului.
Ușurarea de a fi depășit o serie întreagă de dificultăți este uneori amestecată cu un sentiment vag de pierdere care derivă nu numai din conștientizarea cât de repede cresc copiii ei, ci și din senzația de a fi brusc gol. Se presupune că acest sentiment ar putea fi un truc pus la cale de natură pentru a reînnoi dorința femeii de a concepe un copil și de a face față unei noi sarcini.
Exact așa cum se întâmplă cu primii pași, există și un moment potrivit pentru pronunția primelor cuvinte pentru fiecare copil în parte. Adică, fiecare copil are momente și moduri foarte diferite de a învăța limbajul. Având în vedere acest lucru, în scopuri pur orientative, mai jos este procesul care duce în general la cucerirea primelor cuvinte și apoi a primelor propoziții cu sens.
- din luna a patra până la a cincea începe să emită niște vocale, în general „u”, cu un ton înalt și trilant. Între luna a șasea și a opta începe bolboroseala, adică emisia de silabe (ma, pa, ba, ta, ca, la).
- la zece luni începe să pronunțe cuvinte cu sens: MAMA, TATA, BAU-BAU, NANA...
- între unsprezece și douăsprezece luni stăpânește și înțelege sensul mai multor cuvinte: mamă, tată, bunic, bunica. Poate inventa termeni extrem de explicativi: brum (mașină); quaqua (rață); bau (câine); clo-clo (cal). La 12 luni este aproape întotdeauna capabil să se facă înțeles și să exprime cereri precise.
Este adevărat, fetele sunt mai precoce decât băieții când vine vorba de însuşirea limbajului. Faza de bolborosire, caracterizată prin pronunția primelor silabe (ma, ta; ba și așa mai departe) începe la majoritatea fetelor în jurul șase-șapte luni, în timp ce băieții ar putea ajunge la ea aproximativ o lună mai târziu.
Cea mai acreditată ipoteză este că această precocitate depinde de faptul că zona creierului care guvernează limbajul se dezvoltă mai devreme datorită structurii hormonale feminine.
Primii pași, primele căderi, primele lovituri în cap: o ecuație deloc plăcută dar care trebuie luată în considerare. Trebuie spus că este foarte rar ca un copil să sufere consecințe grave după ce s-a lovit cu capul, deoarece oasele craniului sunt robuste și în același timp foarte elastice, deci capabile să absoarbă șocurile fără a primi daune majore.
Din momentul în care începe să facă primii pași , încep și căderile accidentale la pământ. Când se întâmplă acest lucru, este esențial să nu arăți îngrozit, să nu te grăbești să-l salveze de parcă s-ar fi întâmplat o nenorocire uriașă, să nu-l îndemni să fie mai atent pe un ton emoționat.
Căderea este normală pentru un copil care începe să meargă și reacția lui la inconvenient este menită să fie puternic influențată de influențele externe. Odată ce ai stabilit, așa cum se poate face cu o singură privire, că nu s-a întâmplat nimic grav, este indicat să încurajezi copilul să se ridice, folosind un ton de înțelegere afectuos, dar fără nicio notă de alarmă. În această fază, ceea ce îl sperie pe copil nu sunt căderile, ci posibila teamă pe care o pot vedea în ochii părinților atunci când se întâmplă.
Fiți la curent cu ultimele noutăți. Urmăriți Parinți și Pitici și pe Google News
Te-a ajutat acest articol?
Urmărește pagina de Facebook Părinți și pitici și pagina de Instagram Părinți și pitici și accesează mai mult conținut util pentru a avea grijă de copilul tău în fiecare etapă a dezvoltării lui.
Un nou studiu publicat recent...
Ai ceea ce îți trebuie pentru...
Un nou studiu publicat recent...